Aleksandar Knežević Knele otvorio je krvave devedesete, godine kada su se glave gubile, najčešće zbog razmenjenih “mrkih” pogleda, a pre svega bez ikakvog povoda. Pucao je kad god je hteo, živeo je brzo, a tako i poginuo – postavivši matricu smrti za sve koji su ga sledili.
Iz nekoliko situacija, kada su pucali na njega, prošao je bez ogrebotine. Mit da je “otporan na metke”, ubzo ga je koštao života. Nažalost mnogi su ga sledili, želeći novac, i sve ostalo preko noći i bez muke. Gotovo svi, ovaj put su prekinuli daleko pre “cilja”. Za razliku od političkih ubistava, koja su počela likvidacijom Branislava Matića Belog, na beogradskom asfaltu krv je tekla bez ikakvog smislenog povoda…
Svi koji su ga poznavali govorili su i da je bio svestan rizika koje takav život nosi i isticali da je bio oprezan. Govorili su da je spavao sa jednim okom otvorenim. Zabrinut za svoje najbliže, odlučio je da se iz porodične kuće preseli u jedan od najelitnijih beogradskih hotela Hajat. Uselio se na treći sprat, u sobu broj 331.
Jednog dana, Knele je uzeo džip od Miodraga Cvetinovića, mladića koji u Beogradu nije uživao reputaciju opasnog momka, ali koji je u Nemačkoj itekako bio poznat. Knele ga nije poznavao, a nije ni znao da je Cvetinović zet Radeta Ćaldovića Ćente.
Zato mu je jedne noći, u prepunom hotelu Jugoslavija, naočigled svih gostiju sa ruke skinuo skupoceni sat i konfiskovao mu automobil “nisan patrol”. Upravo ovaj incident su mnogi navodili kao jedan od mogućih razloga za Kneletovu smrt.
Foto: Facebook.com/DEVEDESETE 90
Bilo kako bilo, u noći 28. i 29. oktobra 1992. godine, u hotelu nisu radile bezbednosne kamere, a neko je pokucao na vrata apartmana broj 331, u kojem je Knele boravio. Poslednje sekunde života i rekonstrukcija otkrivaju mnogo o tome ko je bio Kneletov ubica. Veruje se da je Knežević poznavao osobu koja je pokucala na vrat, jer ju je pustio unutra. Oni koji su ga poznavali tvrdili su da je uvek po nekoliko puta proveravao koga pušta u sobu, a da je pištolj u ruci držao čak i kada su mu bliski prijatelji dolazili u posetu.
Međutim, ovoga puta je bio neoprezan i ta greška ga je koštala života.
Na osnovu povreda i karakteristika povreda, a koje su ustanovljene obdukcijom Kneletovog tela, zaključak je bio da je dobio prostrelinu u glavu, da mu je pucano u potiljak dok je ležao na podu. Na osnovu velike količine krvi ispod glave, bez drugih krvavih tragova u sobi, zaključak je bio da je Knele ubijen na mestu na kojem je njegovo telo pronađeno – kazao je profesor dr Branimir Aleksandrić, obducent na Institutu za sudsku medicinu.
Kako su pričali njegovi prijatelji, s obzirom da je Knele bez ikakvih problema pustio ubicu u svoj apartman, njega je ubio neko koga je on dobro poznavao. Poznato je da su napadač, ili napadači u Kneleta ispalili tri hica iz pištolja malog kalibra sa prigušivačem.
Bivši funkcioner beogradske policije, iz odeljenja za krvne delikte, navodno je kazao ko je ubio Aleksandra Kneževića Kneleta.
Bio sam na uviđaju u sobi 331 hotela Hajat kada je Knele ubijen. Ležao je na stomaku, upucan s leđa. Mislimo da su u sobi bile dve osobe, jedna koja je očigledno imala nešto da mu saopšti i stajala je ispred njega, i druga, koja mu je stavila pištolj na potiljak i naterala ga da klekne na kolena. Na ogledalu je bio ispisan broj 1, što je možda bila poruka da je Knele prvi sa spiska za odstrel – objasnio je.
On navodi da je 1992. godine Državna bezbednost navodno dala zeleno svetlo da se Knele ubije.
Pričalo se da je u trenutku smrti imao u džepu 5.000 maraka gotovine i na sebi zlata u vrednosti od 80.000 maraka. I lanci novac su toga dana misteriozno nestali.